קלונימוס הזקן כתב:זה עוד אפשר לעכל שזלזלת כל כך בהרב קאסוטו והסרת ממנו את תוארו הרגיל "רשכבה"ג מרן שר התורה ואביר הרועים",
אבל 'הרטום' גיסו????
כביכול הוא חבר שלך?
הזהרו בגחלתן...
אני לא מבינה מה הוא מצא אצלם, אני קראתי אותם במקור בגרמנית, החבר'ה האלה לא הבינו עברית...
קלונימוס הזקן כתב:אצ"ל בענין קסוטו ודעימיה, וכל שכתבתי היה הלצה על אי-ידיעת המפורסמות
אגב, אתמול ראיתי ציטוט של נחמה ליבוביץ בשיחה עם ש"ב דר. יוחנן ברויאר והיא תמהה בפניו על התיחסותו של אביו ז"ל למבקרי המקרא*, בערך במילים אלו:אני לא מבינה מה הוא מצא אצלם, אני קראתי אותם במקור בגרמנית, החבר'ה האלה לא הבינו עברית...
*הרב מרדכי ברויאר ז"ל כאב את אי-היחס לטענות מבקרי המקרא, ועסק בתשובות כמה שפחות אפולוגטיות לדבריהם. לעיון מעמיק, ראה ספרו: פרקי בראשית.
כמובן שכשמביאים את הרב ברויאר יחד עם חוקר מקרא כמ"ד קסוטו, ומבקרי מקרא, יש להבדיל ברורות ביניהם, ועל כן הערה זו. טענתה של ליבוביץ היתה שאין בטענותיהם אפילו ריעותא ולא שייך בזה 'מדשתקו רבנן...', כי הבל ידברו אפילו ברמה האקדמית
הוגה ומעיין כתב:בבית החו"ב ספרן ראיתי ספר ובו מובא מכתבה של נ. ליבוביץ, הכותבת להדיא על הבעיות שבפירושי קאסוטו למרות היותו שומר תומ"צ ושעל כן אינה יכולה להביאו (לעומת מפרש מקרא אחר, שאינו מבני ברית, ממנו היא מביאה אלא שאינה יכולה להזכיר שמו על המובאות).
בנו יעקב שהיה רפורמי קיצוני, "כִּהן" ב- Sonntags - Gemeinde ובוודאי עבר על חלק עצום של מצוות תורתנו הקדושה (מלבד זה היה אנטי ציוני קיצוני וכו' וכו') למדתי מספריו יותר מאשר מהרבה ספרים שנכתבו על-ידי יראים ושלמים. טענותיו [של יעקב] נגד ביקורת המקרא והוכחותיו על פחזותם ושגיאותיהם - לא כתב איש דברים טובים מהם, אפילו ר' דוד הופמן זצ"ל (שקשה לי להזכיר את שמו של גאון זה עם ב. יעקב), וגם יששכר יעקבסון ע"ה, גם ד"ר מוריאל שכתב ספרו על התורה, גם הרבה מחברי, ביניהם ר' דוד קרליבך זצ"ל שלימד יחד אתי שנים רבות בסמינר בירושלים, למדנו מספריו, והוא פקח את עינינו לראות דברים שלא ראינו - לאמיתה של תורה...
אין צורך לומר שבובר לא היה יהודי טוב - במובן הרגיל של מושג זה. אני היכרתיו - ולא היה כלל וכלל איש כלבבי! בשום אופן לא ... אבל מה אעשה, ואני והרבה מורים דתיים למדנו ממנו כמה דברים נכונים בתנ"ך, ביחוד כל ענין המלה המנחה Leitwort ומשמעותה העמוקה הנרמזת באמצעותה בתורה, ואם כי מדרשינו ראו את הפרינציפ הזה ("נאמר כאן... ונאמר שם", וכן "מידה כנגד מידה" ועוד), אבל זכותו של בובר וביותר זכותו של רוזנצווייג, שהרחיבו עניין זה וגילו כמה מקומות שלא מצאתים בשום מקור קדום. ולא אמנע טוב מלומדים על-ידי שאעלים דבר זה מעיניהם.
הרי גם שאינם בני ברית אומרים לפעמים (אם כי לדעתי - לעתים רחוקות) איזה פירוש טוב וחריף ויפה לפסוק, ואף אברבנאל מביא במקומות אחדים דברי הגמון קתולי, ומקבל דעתו נגד דעת הרד"ק והרלב"ג.
וכמה פעמים הראיתי לתלמידי חכמים פרטים מתוך הספר החשוב Aug um Auge (עין תחת עין) של Benno Jacob והודו לי, ושמחו כמוצאי שלל רב. האם אעלים שֵם האומר? זה לא אוכל. "מי הם אלה שמימיהם אנו שותים ושמותיהם אין אנו מזכירים?"
זו דעתי שהחזקתי בה כל ימי.
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 462 אורחים